Být znamená dělat Sokrates
Dělat znamená být Sartre
Dělat a být, dělat a být Sinatra
Sakra!
Zatraceně!
Sakra! Zatraceně!
Půjč mi 20 táců a dám ti ty papíry.
Půjčit? A vrátíš mi to?
Komu záleží na tvých prachách a fotkách...?
Jo! Tvoje fotky...
Je tu jedna, když jsi byla dítě.
9 let, 30 kilo.
Už jsi byla kočka.
Půjdu na 1 0 táců, když mi ji necháš.
Dobře.
Cože? Můžeš to zopakovat?
Kde a kdy?
V metru dnes ve 22.00. Dobře?
Nenamáhej se na můj účet.
Máš ty dokumenty?
Měla jsi problém to najít?
Vůbec ne. Máš ty dokumenty?
-Díky, ta fotka se mi líbí. -Ty dokumenty.
-Jsi na mě tvrdá. -Jo? Proč?
Těšil jsem se, že se zase sejdeme na klidným místě.
U tebe bylo plno. Nemohli jsme mluvit.
-Teď jsme tu a ty to kazíš. -Tys to zkazil!
Nemusel jsi odpálit trezor.
Nemám rád trezory, to je vše.
Tak si představuješ vtip?
To je vtip? Řekli jsme 1 0 táců.
Odečetli jsme výdaje.
Vážně?
Díky, že jsi přišla.
Buď rozumný.
Zničil jsi mi dům i auto. Není toho pro dnešek dost?
Proč jsi mě pozvala na oslavu?
Protože jsem myslela, že jsi...
Ale už nemyslíš?
Frede, mám tě ráda, ale seš nesnesitelnej.
Jsi krásná s těmi diamanty.
Díky.
Seš ještě rozcuchaný.
Viděl ses? Uvidím tě zase?
Myslím, že ne.
Mám je.
Stůj.
Frede!
Dobrý. Nic mi není! Běžte to tam zkontrolovat!
Jak se máte, pane Rolande?
Dejte mi záznamy.
Zase ten bruslař.
Zase on. Počítal jsem, že má průměrně 11 zločinů týdně.
-Děláte si statistiku? -Jo.
Jste placen, že tu sedíte a nic neděláte.
No tak, pane Rolande...
Dobře, dobře. Přestaňte se hádat a dejte mi šálek kávy.
Jdeme.
-Koho dáte dnes večer do služby? -Batmana a Robina.
Ty nejlepší.
To mám štěstí.
Dobrý večer, kapitáne.
Zdravím.
Haló? Tady Fred.
Probudil jsem tě?
Co myslíš?
Chtěl jsem s tebou mluvit.
To snad není možný. Řekni, co chceš?
Kam až mě můžeš zahnat? Chceš mě zlomit?
Co tím myslíš? Chci si promluvit.
Ve 2.00 ráno?
-Ano. -Fajn. Mluv.
Jaký máš křestní jméno?
Helena.
Heleno,
miluju tě.
-Byl to on? -Ano.
-Něco nového? -Je zamilovaný.
Prosím?
VYSAVAČ
Je tam někdo?
Kdo jsi?
Fred.
-Co tady děláš? -Jsem tu na dovolený.
-Můžeš trochu zpomalit? -Ne. Nemůžeme tu zůstat.
Proč ne?
Nelíbí se mi tu.
Hej, počkej! Nemůžu už dál.
Jak ses sem dostal?
Jen jsem se poflakoval kolem.
Tak zatím.
Hej, víš, jak se jich můžu zbavit?
Seš fakt oblíklej jak na dovolený!
Jak se vede, Big Bille?
Ahoj.
Tohle je můj kámoš.
Má malej problém. Ukaž mu to.
Ztratil toho, co byl na druhým konci.
Big Bille, měl by sis zacvičit s ním!
Já říkal, že je v pohodě.
Máš to tu hezký.
Má to tu hezký.
No tak. Ukaž mu, co dovedeš.
Pojď sem.
To je skvělý, Big...
Big Bille. To je skvělý.
-Nechci tě otravovat, ale mám hlad. -Jo? Chceš i hezkou penzi?
-Tak co děláš tady dole? -To je dobrá otázka.
-Můžu ti věřit? -Ne, ale stejně to řekni.
-Dělám reportáž o metru. -Se želízkama na ruce?
Jo. Ani jsem si jich nevšiml.
Kdo byl na té fotce?
-Moje žena. -Jsi ženatý?
Ne. Jsme zasnoubeni.
Co s tím chlastem?
Řekl jsem kámošovi, že přijdu. Má narozeniny. Chceš jít?
Miluju narozeniny.
-Já myslel, že nepřijdeš! -Vedu kámoše.
Všechno nejlepší.
Jak se máš, Big Bille?
-Ty ho znáš? -Odprejskni.
-Hraješ skvěle. -Díky.
-Kdo je tvůj kámoš? -Reportér.
Cože?
Znám skvělýho zpěváka.
Dáváme dohromady kapelu. Mám tu něco, co napsal.
-Kdy volal? -Asi ve 4.00 ráno.
-Neříkal nic o penězích? -Ne.
Řekl, že vrátí dokumenty,
ale nejdřív tě chce vidět. O samotě.
Tak co tady sakra děláš?
Jak někdo může žít v takový díře, co?
Nesvítí tu slunce.
Je to vážně děsný.
Ale trocha světla dělá divy i tady, co?
Vyčistí trubky.
Podívej na tvůj ohoz!
Mrkni, jestli tam něco nenajdeš.
Takhle nemůžeš chodit.
Vypadáš jako turista.
-Přejete si, slečno? -Paní. Dobré ráno.
Chtěla bych mluvit s velitelem Gesbergem.
-Smím se zeptat proč? -Je to osobní.
Zrovna tu není, ale brzy se vrátí.
-Chcete počkat v jeho kanceláři? -Ano. Díky.
-Už jsi vzhůru? -Jo.
-To sako ti fakt padne. -Myslíš?
Jo, vážně.
Hele, možná by tě zajímal kšeft, co mám v hlavě.
-Nejdřív si dáme kafe. -Dobře.
Kafe?
Hele, kdo se probudil!
Každý pátek v 1 9.00 2 chlapi z ostrahy
opouštějí pokladnu a jedou metrem na další stanici.
Nic nezvládneme, dokud jsou tam.
Ale na nástupišti musejí čekat dvě minuty na metro.
V tu chvíli je dostaneme.
Namíříš na ně bouchačku,
popadneš prachy a utečeš do tunelu.
Zbytek je hračka. Půjdeš za mnou. Metro znám jako svý boty.
Tak co myslíš? S takovým plánem nemůžeme narazit.
Dej si pohov, jo?
Máš zbraň?
Ukaž.
Tady?
Tři náboje.
Opatrně, jo?
Teď víš, co znamená: 'Ani hnout, nebo střelím.'
Ani hnout.
-Buď v klidu. -To stačí.
Ty se bojíš? Já taky. Bojím se, že to samo vystřelí.
Mám zpocený ruce. Bude zlý, když mi uklouzne prst.
Přestaň s tím!
Přestaň s tím podělaným bubnováním!
Ten chlap je vážně hroznej.
Co se děje?
Šlohnul jsem jí před chvílí kabelku.
Proč sis vybral ji?
Beru, co se namane.
Paní?
Je teď velitel. Zapomněl jsem, že povýšil.
Tak jak se má přítel Lorenzini?
Je to přítel mého manžela. Neznám ho.
To jste o nic nepřišla. A co vás sem přivádí?
-Kapitáne? -Co je zase?
-Musím probrat pár záznamů. -Do toho.
Tak mi všechno řekněte.
Tudy.
Počkejte tady. Přivedu důstojníka ve službě.
-Promiňte, kapitáne. -Co je zase?
Seržant Batman hlásí další krádež kabelky.
-Bruslař? -Kdo jiný?
Přineste nám kávu. Máte to při cestě.
Kávu, madam?
Ano, ale ať je pořádná. Ta minulá chutnala jako...
Polívka! To už jim říkám měsíce!
Běžte, běžte.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Tak.
Musíte vyplnit tenhle formulář.
Příjmení sem, křestní jméno sem.
Tady popište, co bylo v kabelce.
A tady popište, jak se to stalo.
Pak se dole podepište.
Vyplňte oba formuláře. Došel mi kopírák.
Mám šanci, že kabelku získám zpět?
Nevím jestli kabelku, ale přísahám, že toho chlapa chytím.
Hned se vrátím.
Má dobráckou tvář.
Bylo to foceno na oslavě.
Zřejmě má na sobě stále to samé.
Dobře. Pošleme po něm pár mužů.
Muže ve smokingu v metru by nemělo být těžké najít.
Metro je velké. Sami se občas ztratíme.
Můžete mi dát jméno a číslo?
Zapomněla jste na podpis.
Promiňte.
Dobře. Dáme vám vědět, pokud něco zjistíme.
Děkuji. Na shledanou.
-Na shledanou. -Na shledanou.
Jestli narazíte na tohoto vtipálka, přiveďte ho.
Veliteli, tady Batman.
Veliteli, tady Batman!
Nemám toho blonďáka, ale bruslař je ode mě 1 5 metrů. Co mám dělat?
-Sledujte ho. -Dobře! Díky, veliteli.
-Robine, slyšíš mě? -Slyším dobře.
Pošli muže na Vincennes k východu. Jsem bruslařovi v patách.
Pošlu Antoina a Gérarda. Dobře?
Ne, chci víc než dva.
-Sakra! Ztratil jsem anténu. -To nic.
Stát.
Je můj, je můj, je můj!
Rozestupte se.
Jděte tudy! Rychle, pohyb! Běžte!
Sakra!
On přeskočil...
Sakra!
Do prdele!
Nestačí, že vám utekl jeden. Musel jste nechat utéct i druhého.
Jste dojemný, Batmane. Dojemný.
Květinu, slečno?
Dejte mi pět minut.
Jak se vede?
Zajdeme si na malý drink?
-Mám práci. -Neodmítej. Zraníš moje city.
Nechte nás o samotě, ano?
Nikdy tu nenajdu otvírák.
Vidím, že jsi dobře vybaven.
Máš na sobě hezký oblek. Z čeho je vyroben?
Z lišky.
To je dobrý.
Máš přesnou velikost. Padne ti jako ulitý, co?
Jakou velikost by mohl mít tenhle?
Čtyřicet dva.
-Kdy jsi koupil ten oblek? -Dnes ráno.
-Je tvůj krejčí ještě někde poblíž? -Možná. Je to důležitý?
Myslíš, že si chodím z kanceláře jen protahovat nohy?
-Co udělal? -Pár maličkostí. Chceš detaily?
Ne, jen ukazuju zájem. Udržuju konverzaci.
Toho si vážím.
-Víš, kde můžu najít bruslaře? -Neviděl jsem ho týden.
-A kde je tvůj krejčí taky nevíš? -Potkal jsem ho jednou. Neznáme se.
Tohle už mě otravuje. Moc otravuje.
A když jsem otrávený, tak jsem nervózní.
l nejmenší věc mě vytočí a pak
jsem občas vysloveně hnusnej.
Dokonce i překročím pravomoc.
Je hrozný to násilí, co se v nás hluboce ukrývá.
To iracionální a devastující násilí.
Uklidním se jedině tak,
že si to vyleju na někom jiném.
Na prvním, kdo mi přejde přes cestu.
Život je tvrdej, moc tvrdej.
Přísahám, že ho neznám.
Prodal mi ten oblek. To je vše. Bruslař ho vzal pod křídlo.
-A kde je bruslař? -To já nevím.
Vážně.
Zkusím to zjistit, dobře?
-Udělám, co půjde. -To by šlo.
A já slibuju, že se budu snažit udržet svoje nervy.
Dáš si ještě drink?
Už jste měli dost pití. Je čas zaplatit. Musím zavírat.
-Omlouvám se. -Do prdele!
Nemůžete být opatrnější?
Vážně se omlouvám.
Krvácí vám z nosu.
Co tady k čertu vlastně děláte?
Ztratila jsem se.
Ty už spíš?
Seznam se... Jak se jmenujete?
Helena.
Fred.
Já jsem Jean-Louis.
-Dáš si něco k pití? Skotskou? -Díky.
Čím se živíš, Frede?
Rozjíždím kapelu.
Zajímavé.
Díky.
Předpokládám, že jsi zpěvák.
Neumím zpívat.
Jako kluk jsem měl nehodu.
Autonehodu.
Můj otec řídil.
Vsadil se, že se svým sedanem podjede kamion.
Vyhrál sázku.
Strávil jsem 5 hodin na operaci
a pět měsíců v nemocnici.
Pět let jsem neutrousil slovo.
Ta nehoda se stala na moje 5. narozeniny.
Zvláštní, co?
Zákon čísel.
Samý pětky.
Od té doby mám rád narozeniny.
Padám pryč. Z tvýho životního příběhu mám depresi!
Ty nikdy nechodíš do kina?
-Jasně. -Tak ruce nahoru!
Rád tě vidím.
Já taky. Kde jsou dokumenty?
-V kapse smokingu. -A kde je smoking?
Má ho kámoš. Vede nahoře hudebniny.
Nasaď si je. Provlíkni si ruce tou bednou.
To vždycky s sebou nosíš želízka?
-Sundám ti je, až budu mít dokumenty. -Sundáš? Takže jsme přátelé?
Ty jsi věřila té mojí historce o nehodě?
Ne.
Vy jste vedoucí?
-Správně. -Jsem kamarádka Freda.
Freda?
-Toho, co vám nechal smoking. -Ten blonďák?
-Ano. -Nenechal ho mně.
Díky, Big Bille.
-Měl by ses přestat poflakovat. -Jo, já vím.
Tomu nerozumím.
Připadá vám to legrační?
Dáme si kafe.
Počítám do tří.
Jedna.
To je díra!
Dej tu hračku pryč. Tady ji nepotřebuješ.
Květináři se nestřílejí.
Jsi ušpiněná.
Podívej na sebe.
Máš skvrny na klopě.
Dej mi to. Já ti to vyčistím.
Ne, díky.
Znáš Freda? Toho blonďáka, co sem přišel?
Fred? To je starý kámoš. Známe se léta.
Je vždycky takový?
Co o něm víš?
Skoro nic.
Je neuvěřitelnej.
Bez citu, bez přátel,
jen dotyk vášně.
Jste pro sebe stvořeni.
Co takhle květinu?
Sakra! Co to k čertu dělá?
Zavíráme. Jdeme. Rychle, jdeme.
-Co tady děláš? -Dělám vaší dámě společnost.
-Kecy! Piješ moji whisky. -Ten mizernej chlast? To ne.
Přestanete se dohadovat?
Dej si jednu večer do vany s květinami.
Dej květiny květem napřed.
Tady.
Vypadni, ano? Tak běž! Běž!
Není šarmantní?
Nechám tu pytel, kdybys něco potřebovala.
Dámo, pánové.
Pije moji skotskou a když někoho pozvu, žádná nezbude.
Když to zopakuje, stěhuju se.
Dá se tu někde najíst? Umírám hlady.
Na co čekáš?
Sejdeme se u baru u vchodu do stanice v 8.00.
Nebo v 9.00. Uvidíme se zítra.
Dala bych ti fotku, abys měl na co zírat, ale ty jednu máš.
Na co teď myslíš?
Na nic.
Změnila se ti barva očí.
A tobě se to nelíbí?
Ne.
Tvůj obličej změnil barvu.
Jako bys hořel.
Skoro bych řekla, že už nemáš o ty dokumenty zájem.
Že bys měl zájem o mě?
Jo.
-Tak mě chceš? -Jo.
Ale mě mít nemůžeš.
Zatancujeme si?
-Proč tě miluju? -Protože jsem úžasná žena.
Proč ty mě nemiluješ?
Protože na to nemám odvahu.
Jsi líná?
Hrozně.
-Kdo u vás v domě vaří? -Kuchař.
-A co domácí práce? -Hospodyně.
A kdo se miluje?
Smím?
Ahoj, jak to jde?
Sakra! Toho jsme potřebovali!
Co je to za kočku?
Popelka.
Tvoje Popelka má v kabelce takhle velkou pistoli.
To má kouzelnickou hůlku.
Dobré ráno.
Šálek kávy, prosím?
Hned to bude.
Tvůj manžel čeká tamhle.
Musel jsi ho přivést, viď? Nemohl jsi odolat, co?
Spala jsi dobře?
Kde mám začít?
Na začátku.
Potkala jsem toho chlapa.
-Dáte si croissant? -Ne.
-Nebo koláč? -Ne, díky.
Máme skvělé dezerty, ale žádné kupující.
Narazila jsem na něj u domu.
Měla jsem na narozeniny poslíčky. Pomohl mi s věcmi.
Připadal mi milý,
tak jsem ho pozvala na oslavu.
A on odpálil trezor?
Jo.
-Ale dal všechno zpátky. -Kromě těch desek.
Ztratil je.
Tohle bylo ráno v poště.
CHCI 50 MILIONŮ FRANKŮ,
CHCETE-LI SVÉ DOKUMENTY.
DALŠÍ INSTRUKCE POZDĚJI. FRED.
Už jsi spokojený?
Vím, že jsem chudák holka zachráněná bohatým princem.
Ty mě dusíš, princi.
Ty mě drtíš.
Potřebuju vzduch.
Ani jsem tě v noci nepodvedla. Ani jsem na to nepomyslela.
Noc jsem strávila sledováním ohňostroje.
Byl to krásný pocit.
Mám dost tvého způsobu života,
dost tvých schémat a úsměvů,
dost tvých peněz.
Tak proč se nerozvedeš? Kolik ti dlužím?
Jeane!
Postarej se o toho mladíka a to rychle.
Večer večeříme venku. Buď připravena ve 20.00.
Mohla by ses usmát.
Když se směju, chce se mi zvracet. Čemu dáváš přednost?
-Co je to za účes? -Irokéz.
-Cože? -Irokéz.
-Hej! -Jak se máš?
Ráda vás vidím. Panebože!
Raymonde, tady.
Raymonde!
Obchodní záležitosti!
Vypadáš dobře. Byla jsi u moře?
Proč, jo, byla!
To je dobře. V Paříži pršelo.
-Smím ti sundat kabát? -Ne.
-Je ti zima? -Ne, ale nezdržím se dlouho.
Řekla: ' Nekupuj od toho dealera, je to ďábel.'
Nesnáším to. Promiň.
Brigitte!
Tak jsem si řekla: ' Dává ti dobré spropitné.'
V kterém jsi ročníku?
V posledním. Chci říci, že ho dělám už potřetí.
Díky. To nesnáším.
Bylo to trapné, tak jsem šla zpět...
Počkej! Vyprávěj to někomu jinýmu,
protože já ti na ty kecy seru.
Drahá, co se děje?
Paní Kermanová, děje se něco?
Ne. Jen jsem říkala vaší ženě, že seru na její historky.
Heleno, okamžitě se omluv.
Omluvit?
Za co?
Že snáším jeho ženu tři hodiny?
Sedni si sem. Možná se budeš víc bavit.
Heleno, odejdi od stolu.
Pane dokonalý, vaše večeře i váš kvartýr jsou dojemný.
Jděte všichni do prdele!
Dobře.
Dobrý večer.
Zřejmě čekáte na kapitána.
Možná se už dnes nevrátí.
Můžete mi všechno říci. Jsem jeho pravá ruka.
Znáte Quimper?
V Bretani?
A Saint-Raphael?
O tom jsem slyšel. To je na Riviéře.
Asi jsem cestou ztratila cestovní pas.
Vážně? Ztratila jste pas mezi Quimper a Saint-Raphael?
Přesně.
Vím, že to není přímo váš okrsek,
-ale kapitán o vás pochvalně mluvil. -Ano, ale... Vážně?
Nebude to snadné. Jakým jste jela autem?
-Chcete kytici? -Vypadám na to?
Ne, ale vypadáte, že na někoho čekáte.
A myslím, že budete čekat dlouho.
Kolik stojí kytice?
Dvacet franků a malou brandy.
Hrozně vtipný.
René, dvojitou brandy.
-Dobrý večer. -Dobrý večer, kapitáne.
Tato mladá dáma ztratila pas mezi Quimper a Saint-Raphael.
Jela autem a...
-Dvě kávy. -Dvě kávy? Dobře.
-Něco nového? -Ano.
Padesát milionů. Být vámi, hned bych mu zaplatil.
Zvedá cenu každý den.
Pár chlapů ho hledá.
Chtějí ho zabít. Jako ve westernu.
A když jste tady šerif,
-bude lepší, když ho najdete první. -Lepší pro koho?
Pro všechny.
Protože když nic neuděláte,
z vaší malé stanice se stane Waterloo.
Kolik lidí po něm jde?
Asi 10.
Bude-li mít štěstí, do zítřka ho nenajdou.
Metro se zavírá za 20 minut.
Doufejme.
ZAVŘENO
Všichni zvednout zadky!
Jdeme. Rozestupte se.
Dobře, držte se pohromadě.
Pánové, to je Paul, náš zpěvák.
To je Jean-Claude, kytara.
Emile hraje na perkuse.
Bubeník nikdy neprozrazuje jméno. Pan saxofonista.
A tenhle bastard je Erico, skladatel a basista.
Posaď se.
Odhalil jsem jeho skrýš. Podívejte, co jsem našel!
Sakra! Nikdy tady není.
Co to sakra děláte?
Policie. Pouta. Vězení.
Vaše doklady, prosím.
Vaše doklady.
Tamhle!
Sakra! Do prdele!
Zablokujte druhou sekci!
Haló, tady je Robin.
Viděli jste někoho?
Dobře, dobře. Zbývá poslední.
identifikujte se.
Dělejte svou povinnost.
-Byl vyhlášen poplach... -Seš kretén!
Honička skončila.
Vážně. Někdy seš vážně kretén!
-Je tady? -Kdo?
Papež.
Jak to mám vědět? Viděl jsem jen kapitána.
To je idiot.
To jste vy, kdo mi dal ty skvělý kolečkový brusle?
To bude ale sbírka.
Bude ze mě bruslařskej šílenec.
Četl jste ty dopisy?
Odpovězte, když se na něco ptá!
Pane Batmane, byl byste tak laskav
a zašel mi k baru pro dobrou kávu
s trochou mléka a dvěma cukry?
Ten chlap je ale kretén!
Mám křehký nos.
To jste mu měl říci.
Spokojen?
Do toho. Smějte se na můj účet.
Vy jste se nám smál osm měsíců.
On vás honí osm měsíců. Vžijte se do jeho role.
Kde jste ukradl ty dopisy?
Našel jsem je na chodbě.
Na chodbě?
Chci 50 milionů franků, chcete-li své dokumenty.
Další instrukce později. Podepsán Fred.
-Nejmenuju se Fred. -Ani já ne.
Haló, tady kapitán Gesberg. Chci mluvit s paní Kermanovou.
Jak se vede?
-Nebylo to 1 0 táců? -Zbytek, až ho chytnu.
To se mi nelíbí...
A mně se nelíbí tvůj ksicht.
Hej, jen klid.
Nevzrušujme se kvůli 5 000 frankům.
Vidíš tamhle ten telefon?
Je 6.00. Zvedni ho v 7.15.
Zjistíš, kde je tvůj turista. Zlatíčko.
Kretén.
Musím si zavolat. Dej mi brýle.
-Zase? -Jo, zase.
Napůl?
Dobře.
Jestli se ptáš, tak jeden z nás by měl sundat brýle.
Ani hnout!
Rychle. Dej mi ty krabičky.
Máte děti, co?
Dej mi ty krabičky.
Čeká na tebe tvá žena?
Teď zavři dveře!
A teď jeď! Rychle!
Právě jsi přišel o 5 000 franků!
Měj se, kámo.
Kde sakra je? Přijedeme pozdě.
Kde je koncert? Možná bysme měli jet.
Nevím, kde to je.
Jen klid. Asi maká na pár detailech.
Vidíte? Tamhle je.
Promiňte, kluci, ale...
Už jsme byli nasraný.
-Omlouvám se. -Takže kam jedeme?
Nikam. Hrajeme přímo tamhle.
Děláš si prdel? Tomu říkáš pódium?
No tak. Jdeme se připravit.
Nic tady nefunguje!
Díky, kapitáne.
Šéfe? Měli jsme přepadení na lince číslo tři.
No a?
Nic.
Chcete poznámku od učitele?
-Ne, už jdu. -Tak jděte.
Dobře. Už jsem pryč.
A co Fred?
Upřímně, Fred bude osina v zadku. Najděte ho.
Vemte ho ven na čerstvý vzduch. Udělá mu to dobře.
Mám potvrzení toho přepadení. Jsem na nástupišti.
Nejsou po nich známky. Možná najdu nějak é svědky.
Trochu iniciativy. Pošlete zásahovku do tunelu.
-Třeba něco najdou. -Dobře.
-Díky za všechno. -Počkejte.
Chci vaše jméno, adresu,
popis, co jste ztratila, co se našlo
a váš podpis.
Kde jsou? Paul? Basista?
Vzadu.
-Nikdo vám nic neřekl? -A co?
Koncert byl zrušen.
Řekl jsem to zaměstnancům.
Kde je pan Lemoine? To je už druhé zrušení.
Rádi hrajeme zdarma, ale tak se k nám nechovejte.
Máte pravdu. Úplnou pravdu. To jsem říkal panu Lemoinovi.
Tady. Za potíže.
Přijměte omluvu.
-Kde je pan Lemoine? -Jste blázen?
Díky, pane.
Dnes jen poslouchej. Hraj až zítra, dobře?
-Skončili jsme? -Ne tak rychle.
-Mohu vám napsat šek? -Žádný problém.
Dejte do toho všechno.
Můžu se tě na něco zeptat?
Miluješ mě aspoň trochu?
Zavolám ti později.